![](https://eternal-terror.com/wp-content/uploads/2007/04/Griffin-the_ultimate_demise.jpg)
GRIFFIN – The Ultimate Demise
- by Rune
- Posted on 15-04-2007
Med The Ultimate Demise har norske Griffin tatt et viktig steg videre. Bandet låter mye friskere enn før og låtene er mer thrasha. Det er enkelte riff på denne skiva som faktisk fører deg som lytter tilbake til Alice in Hell (1989), den klassiske debutskiva til det kanadiske thrash metal bandet Annihilator. Mye av grunnen til at det låter friskere er nok at hele tre medlemmer er byttet ut siden forrige skive Lifeforce. Nytt blod har ofte en slik virkning på både band, fotballag og parforhold som har kjørt seg fast. Nå skal jeg ikke si for sikkert at Griffin hadde kjørt seg fast, for Lifeforce var ett steg i den absolutte riktige retningen for Griffin, men jeg tror ikke det er så langt fra sannheten. Men med det nye blodet i bandet virker det som om det er blitt enda mer fart i sakene.
Vokalen er meget variert på denne skiva og bandets nye vokalist Rolf Bakken gir Griffin det ekstra lille løftet The Ultimate Demise trenger for å ikke bare bli en av mange i haugen. Jeg skal være den første til å innrømme at jeg slet litt med vokalen til Bakken på de laveste og på de aller høyeste tonene, men tiden leger alle sår eller noe i den duren. I alle fall er de nevnte toneleiene glidd inn sammen med resten av det han presterer på The Ultimate Demise og det låter bra for å si det sånn, og ferdig med det.
Det er ikke bare ny vokalist Griffin har fått siden Lifeforce. Både trommis Marius Karlsen og gitarist Marcus Silver har forlatt bandet og inn har Alessandro Elide kommet inn på trommer og Roar Naustvoll på gitar. Alessandro kjenner de fleste fra Manifest, mens unge herr Naustvoll er vel mer ukjent utenfor trøndelagen. Men de er begge flinke musikere og gjør en god jobb på The Ultimate Demise.
Jeg vil litt tilbake til riffene igjen, for det er en god del riff som er kjappere enn det vi har fått fra Griffin tidligere, og for en thrashfan er det som smør i grøten. Jo da, jeg har kost meg en del med dette femte albumet fra Griffin og jeg gleder meg til å høre låtene i en livesetting. Hører du Kai, jeg vil se dere live igjen.