![](https://eternal-terror.com/wp-content/uploads/2007/02/SamDunn-headbangersDVD.jpg)
SAM DUNN – Metal: A Headbangers Journey
- by Stale
- Posted on 23-02-2007
Vitenskapelig faktafilm (les: dokumentar) om Heavy Metal og hele underskogen av genre synes å stride mot selve grunnformen for musikken som er alt annet enn vitenskapelig. Heller var den frastøtende, grotesk utilnærmelig og uhørt mer enn tiltrekkende for de fleste folk i begynnelsen; og da de hørte de nyskapende tonene av band som blant andre BLACK SABBATH, CREAM, BLUE CHEER, DIO, DEEP PURPLE og LED ZEPPELIN var det kjent som djevelens musikk. Dette stiller filmskaperne bak dokumentaren «A Headbanger’s Journey. Metal» som utgangspunkt for det scenariet av historier om band som møter deg i denne DVD-en.
Verden er kommet en del lengre i historie leksjonen om Heavy Metal kulturen enn å stagnere ved begynnelsen, en begynnelse band og fans selv var med på å fyre opp under et satanisk rykte, og filmskaperen er selv en selverklært tilhenger av musikken, samt med en lang fartstid i vitenskapens irrganger i faget Antropologi. Det er denne kombinasjonen av tydelige fakta og entusiasme for musikken som bringer til deg en innsikt i kulturen som fenomen. Filmskaperen erkjenner kulturen som en vesentlig makt og den er økende. Hans erfaringer er kunnskapsrike, og det gjør at han unngår å falle for fristelsen å profetere dommedag visjoner, gjøre strenge kritikker eller felle etiske dommer mot kulturen, slike holdninger er totalt fraværende og vel og bra er det.
Ved første øyekast synes det å være fellesskapet som virker som en motivasjon for filmskaperne til å både gjøre erfaringene tilgjengelige i pixler og å være en fan eller en headbanger som antroplogen Sam Dunn selv kaller det. Etter en grundig gjennomgang av både genre, historie og konflikter med den konservative moralen, er det at perspektivet skifter til musikken. Det er som et problembarn som nekter å bli voksent fordi det ikke vil og ikke kan ta ansvar. Det er en kultur som erkjenner du må være fordomsfri om hva som skjer. Den prøver ikke å preke om én ting på den ene måten eller annen. De bare observerer, det er alt de gjør. Djevelen på den ene siden av skulderen og en engel på den andre. Du veit hva jeg mener. Sannheten, den delen folket tar, det er alltid en interesse.
Observasjon og innsamling av observerbare fakta er uunnværlig for at opplevelsen er trygt og godt bragt hjem i din egen stue, som om du skulle ha levd dette livet, selv om du ikke var der. Det gir deg et godt spor om at du gjør de riktige tingene, og selvfølgelig at ting lyder fantastisk.
Den er subjektivt formidlet. En passus med intervjuer av medlemmer fra norske Black Metal band og Kerry King og Tom Araya fra SLAYER tematiserer at religion har mye å svare for, og det er på en måte et argument. Den passer både for de ikke-religiøse og de religiøse i så måte. Det er på en måte en bit om noen debatter om den typen ting og det er – som vi alle vet det er – ganske relevant til hva som går for seg rund omkring på denne tid også. Den bare stiller spørsmålet, egentlig.
Den vitenskapelige redeligheten eller gestalten, hvis man vil, har å gjøre med verifiseringen eller falsifiseringen av de innsamlede fakta eller data, og det synes som at filmskaperne også på dette området har gjort veritabelt arbeid med å skape en idé om kulturen, musikken og kunsten. Deretter er det prosessen med å lime delene sammen. Filmskaperne har laget et intelligibelt kunstverk, en fortolkende film om en undergrunnskultur som feirer seg selv, livet og motsetningen døden som en kultur av kraft.
Den er et fint supplement til litteraturen om Heavy Metal og Hard Rock, og et godt utgangspunkt for enhver antropologi student som ønsker å klippe film.
Tid: 1 t 34 min.
Produksjonsår: 2005
Genre: Dokumentar
Aldersgrense: 11 år
Språk: Engelsk
Tekst: Norsk, Dansk, Finsk, Svensk
Bildeformat: 16:9 Anamorphic
Bildeproporsjon: 1.77:1
Lydformat. Dolby Digital Stereo + 5.1 Surround